Språk+på+1700-tallet

Språk på 1700-tallet

På 1700-tallet var det mange i høystillinger i Købehøvn som ikke kunne dansk og dette var de stolt over, siden tysk og fransk var inn på 1600-tallet. Det var disse språkene de stort sett snakket, men dansk ganske sjeldent.

Fransk ble etterhvert populært i overklassen i Norge, og ble brukt i for eksempel brek og selskapsliv. Som sagt hadde ikke dansk høy status i Danmark. Mens i Norge ble dansk sett opp til, som også var med på utviklingen av norsk språket.

Norsk utviklet seg uavhengig av det norske spåket. I dagliglivet var ikke dansktalende i kontakt med nordmenn, men deres barn var det. Noe som gjorde at de lærte noe nytt hele tiden og tok med seg vendinger og uttalevarianter hjem. Det førte til utviklingen til norsk.

Mens i jobbsamfunnet var det viktig å snakke samme språket som andre for at det ikke skulle bli kommunikasjonsproblemer mellom forhandlere eller andre. Språket som ble brukt i sånne forhold i Norge var nelig dansk. De blandet uttalen av dansk med norsk aksent.

På den tiden fantes det en forfatter som het Ludvig Holberg som var språkmektig. Han mente at det var viktig å utvikle et godt litteraturspråket på morsmålet. Men han var også engasjert i rettskriving. At det var viktig å følge skrivereglene, altså tekstene skulle gi god mening, ha mer orden og skulle se bedre ut.

Som for eksmpel i essayet "Om fremandord" tar han opp spørsmålet om importord og skrivemåten av slike ord. Holberg ønsket at eb skulle avgrende bruken av fremmedor, men var heller ikke imot sånne ord, siden han brukte dem selv når skrev.

Dagen i dag er det også mye debatt om skrivemåten av importord, sidenord som pub ble fornorsket med pøbb som fik mange til å reagere. Bruken av importord i følge kilder sier at dette vil fortsette og er et linje med Holbergs tid.