Språk+på+1500-tallet

Johann Gutenberg etablerte et trykkeri i Mainz i Tyskland midt på 1400-tallet, som startet en medierevolusjon i Europa. Bøker, pampletter og hefter av ulike slag kunne trykkes i mange identiske eksempler. Det la grunnlaget for offentlig debatt og for at kritiske røster kunne nå ut til mange med synspunktenene sin, trass i at det var vanlig med sensur. Laurent Hansen pekte ut på at språkformen i de norrønne bøkene ikke var lette å forstå, det var en behov for en modernisering av skriftsspråket. Den danske kongen førte en politikk som gikk ut på å innsette flest mulig danske embetsmenn i Norge, og de skrev dansk. Innvandring fra Danmark førte til at dansk ble brukt som talemål i Norge. Det utviklet seg nye talemålsvarianter som resultat av språkkontakt mellom folk med dansk som morsmål. Latin var i mange hundre år kirkespråket, det akademiske språket og det diplomatiske språket i Europa. Det vil si at latin ble brukt innen svært viktige domener. Det aller meste av det som ble skrevet i Norge fra 1500 og frem til slutten av 1800-tallet ble skrevet på dansk. Nordmenn flest synes ikke det er spesielt vanskelig å lese dansk i dag, så det er ikke først og fremst det at de eldre tekstene er skrevet på dansk som gjør dem vanskelige å lese. Problemet er at folk formulerte seg annerledes i tidligere tider. En av de viktigste tekstene fra 1500-tallet er den danske bibeloversettelsen som kom i 1550. Eksempler på eldre skrivemåte er ordene hannem (ham), haffucer (har), engil (engel). Bokstavene v og w blir brukt for både u og v (dw, nw, vdi, væder), og ffu skal uttales v (haffucer),